VÝCHOZÝ TEXTY K ÚLOHÁM 18-23
====

**TEXT 1**

> (**1**) Chystáme se k odjezdu z Herculanea. Tatínek je zjevně ROZRUŠENÝ. Vedle něj stojí 
> jakýsi muž s obvázanou hlavou. V obličeji je CELÝ bledý. Při bližším pohledu zjistím, že je 
> to náš otrok Felix! Jaké štěstí, že se mu podařilo nás dohnat.
> 
> Chvíli poté, co naše sedmičlenná skupina odjela, se země strašlivě otřásla a z temného 
> mraku nad Vesuvem vyšlehla ohnivá záře. Od moře bylo slyšet, **jak vlny prudce narážejí 
> na pobřeží**.
> 
> (**2**) Tatínek s Felixem vedli osly. Ta zpropadená země pod námi se ale tak zdvihala, 
> že se vůz, přeplněný našimi věcmi, zběsile houpal. „Necháme ten vůz tady,“ rozhodl 
> nakonec tatínek. Pomohl mi vylézt na hřbet jednoho z oslů, chůva Fausta se posadila za 
> mě. Na druhém oslovi jela maminka s mým bratříčkem Sextem. Malý se strachy úplně 
> třásl. Druhý bratr Marcus musel jít stejně jako tatínek a Felix pěšky.
> 
> (**3**) Felix nám cestou vyprávěl o Pompejích. Říkal strašné věci. Jak slyšel zoufalý nářek 
> raněných, kteří marně volali o pomoc. Jak se jiní lidé s námahou vyhrabávali z trosek 
> svých domů. „**Střechy se zbortily pod vahou kamení**,“ vykládal. „Viděl jsem úpěnlivě 
> plačící děti, které hledaly své rodiče, a rabující dav v pompejských ulicích a požáry…“ 
> 
> (**4**) Myslela jsem na svoje přátele. Kolik z nich STAČILO uprchnout? A co strýček a jeho 
> statek? „Claudie, pamatuj si – na téhle půdě budu žít a zemřu,“ říkával mi vždycky. Při 
> vzpomínce mi z očí vyhrkly slzy, ale rychle jsem je setřela. Strýček by nechtěl, __abych pro 
> něj brečela__. Zuřivě jsem se obrátila k hoře. Prokletý Vesuv!
> A pak přišlo něco děsivého. Z mohutného sloupu vyletávajícího popela vyšlehly 
> plameny, **po úbočí hory se valily žhavé balvany**. S hrůzou jsem ODVRÁTILA zrak. Když 
> jsem se po chvíli odvážila ohlédnout směrem k Herculaneu, zaúpěla jsem. Město náhle 
> zmizelo, **zmírající knot jeho lampy navždy zhasl**.
> 
> (*Vzhledem k povaze jedné z úloh není zdroj výchozího textu uveden.*)

**TEXT 2**

> **Zpodstatnělé přídavné jméno** má tvary přídavného jména, ale ve větě plní funkci podstatného jména.
> 
> - *Oči se upřely na* *neznámého.* – věta obsahuje zpodstatnělé přídavné jméno *neznámý*
> - *Vědci našli neznámého tvora*. – věta obsahuje přídavné jméno *neznámý*, které není zpodstatnělé

# 18 Rozhodněte o každém z následujících tvrzení, zda jednoznačně vyplývá z TEXTU 1 (A), nebo ne (N).
## 18.1 Claudie se rozplakala, když se dozvěděla, že její strýček zemřel. 
## 18.2 Ve skupině, která odjela z Herculanea, byly tři osoby ženského pohlaví.  
## 18.3 Otrok Felix hovořil o tom, že byl očitým svědkem rabování v Pompejích. 
## 18.4 Otrok Felix utrpěl úraz hlavy, když utíkal z Herculanea za rodinou, které sloužil. 

