VÝCHOZÍ TEXTY K ÚLOHÁM 8–12
====

**TEXT 1**

> Pan Stepark a já jsme kráčeli podél řeky. Bylo krátce po setmění, když jsme zaslechli 
> útržky rozhovoru. Zbystřil jsem sluch a zašeptal: „Poslouchejte… To je jeho hlas!“
> 
> „Čí? Viléma Storitze?“ vydechl Stepark úžasem.
> 
> „Ano,“ přitakal jsem.
> 
> „Myslíte, Henri, že nás zpozoroval?“ strachoval se Stepark.
> 
> „Ne. Na rozdíl od něj sice nejsme neviditelní, takže ve dne jsme v nevýhodě, ale teď 
> v noci je to jinak. Tma nám poskytuje alespoň částečnou ochranu,“ vysvětlil jsem mu. 
> Vzápětí jsme zjistili, s kým Storitz hovoří. Byl to jeho sluha Hermann. Opatrně jsme se 
> s panem Steparkem přiblížili k místu, odkud se ozývaly hlasy. Museli jsme totiž zjistit, 
> co Storitz zamýšlí. Když včera dopoledne vypukl v jeho domě požár, byla zničena i jeho 
> laboratoř. Bylo tedy zřejmé, že zlosyn opět začne **kout pikle**.
> 
> „Je ta cesta do Sprembergu nutná?“ zeptal se Hermann.
> 
> „Samozřejmě, v tamní bance mám uložené peníze,“ odvětil Storitz.
> 
> „Plánujete, že se necháte vidět jako člověk z masa a kostí?“ dál vyzvídal Hermann.
> 
> „Jinak to nejde… Nikdo přece nevyplatí peníze někomu, koho nevidí.“
> 
> Očekával jsem, že pro toho zloducha časem přestane být jeho neviditelnost výhodná. 
> Potřeboval peníze, a proto se své schopnosti hodlal na nějaký čas zříct.
> 
> „Nejhorší je,“ pokračoval Storitz, „že mi ti šílenci včera zničili laboratoř. Mám u sebe 
> už jen jednu lahvičku číslo dvě. Když ji vypiju, abych se zviditelnil, žádná mi nezbude. 
> Potřebuju si vzít další zásoby obou lektvarů ze své skrýše. Tu zatím naštěstí neobjevili, 
> *****. Musíš mi ale s hledáním pomoct. Nám dvěma je sice jedno, jestli je den, nebo noc, 
> když jsme neviditelní, ale najít potmě tu skrýš by bylo nemožné. Sejdeme se tedy pozítří 
> ráno.“
> 
> „A proč ne zítra?“ zajímalo Hermanna. 
> 
> „To mám jiné plány,“ ďábelsky se zachechtal Storitz, „chystám totiž nevídaný kousek!“ 
> 
> --(*J. Verne, Tajemství Viléma Storitze, upraveno*)

**TEXT 2**

> Slovesný tvar typu A: i bez okolního textu **lze** určit, zda je sloveso užito v jednotném, či 
> množném čísle, např. *odejdi* (je to pouze tvar 2. osoby čísla jednotného).
> 
> Slovesný tvar typu B: bez okolního textu **nelze** určit, zda je sloveso užito v jednotném, 
> či množném čísle, např. *odešla* (*dcera odešla* × *děvčata odešla*).

# 8 Rozhodněte o každém z následujících tvrzení, zda jednoznačně vyplývá z TEXTU 1 (A), nebo ne (N).
## 8.1 Vilém Storitz zamýšlí vybrat si peníze, které má uložené v bance nacházející se ve Sprembergu. 
## 8.2 Pan Stepark a Henri se vydali k řece, protože zjistili, že se tam skrývají Hermann s Vilémem Storitzem. 
## 8.3 Vilém Storitz váhá, zda má vypít poslední lahvičku číslo dvě, protože si je vědom toho, že pak už navždy zůstane neviditelný.  
## 8.4 Od vypuknutí požáru Storitzova domu do doby, kdy pan Stepark a Henri zaslechli útržky rozhovoru, uběhlo více než 24 hodin. 
 
